![](https://cdn.szegedma.hu/2023/10/0wY6gwUZBf9uiBh5uwO5Yf3V3h_0UIB9P55T1v0XHPk/fill/1024/0/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2M1NmNiYTViYjg4NjRhOTZhYjZmNWNmMDQxOWRjYmRm.jpg)
Torokszorító megemlékezésre hív a Fekete Házban pénteken megnyitott Katyń-kiállítás. A megnyitón elhangzott: a szovjetek által végrehajtott és sokáig elhallgatott katyni tömegmészárlásra emlékezni kell, fontos, hogy a mostani fiatal generációk is megismerjék a múlt e borzalmait, hogy azok ne ismétlődhessenek meg. A tárlatot május 18-ig lehet megtekinteni.
Lezsák Sándor
, az Országgyűlés alelnöke
Illyés Gyulát
idézve úgy fogalmazott, hogy a múlt nincs magától, mindenkinek külön-külön birtokba kell vennie ahhoz, hogy érzékelje a jelen valóságát, és tudja azt, hogy az értékek mentén merre kell továbblépni.
Joanna Stempinska
, lengyel nagykövet asszony elmondta: a lengyel év keretében megnyíló kiállítás jó példája annak, hogy a lengyel-magyar barátság tettekben is megnyilvánul. A nagykövet asszony hozzátette: Katyń olyan seb a lengyel nép számára, amely máig nem tudott begyógyulni.
Zakar Péter
történész, a kiállítás házigazdája, a Csongrád Megyei Közgyűlés alelnöke portálunknak kiemelte: már a középkorban szoros kapcsolat alakult ki a lengyel és magyar uralkodóházak között, a Rákóczi-szabadságharcnak is fontosak voltak a lengyel vonatkozásai. 1848-49-ben, noha a lengyel egy szláv nép, mégsem a magyar kormány ellen lázadt a szerbekkel, hanem a magyarokkal vállalt szolidaritást több ezer lengyel katona és értelmiségi. Ez megmaradt a 20. század totalitariánus rendszereinek időszakában is: Teleki Pál gróf miniszterelnök a náci Németország és a sztálini Szovjetunió által közösen letiport lengyeleket befogadta a német diplomáciai nyomás ellenére - többek között Csongrád megyében is voltak lengyel menekülttáborok - tudtuk meg Zakar Pétertől.
A kiállításról szólva az alelnök elmondta: a sztálini Szovjetunió vezetése úgy ítélte meg, hogy ki kell irtani azt az értelmiségi réteget, amely képes lenne egy önálló, szabad és független Lengyelország felépítésére a második világháború után. Ez a logika sajnos valamennyi szovjet utódállamban valamiképpen érvényesült - Magyarországon is táborokba küldték vagy megölték azokat, akik felemelték szavukat a diktatúra ellen. Azért is fontos most az emlékezés, mert a diktatúráknak rossz a lelkiismerete, és a felelősök mindig megpróbálják eltüntetni a nyomokat - tette hozzá Zakar Péter.
A kiállításon megtekinthető az a videó is, amelyet a németek készítettek a tömegsírok felfedezésekor. Összehívtak egy nemzetközi vizsgálóbizottságot a tömegsírok vizsgálatára, melynek egyik tagja a magyar
Orsós Ferenc
patológus volt. Mivel a háború utáni rendezéskor a Szovjetuniónak döntő szava volt, nem fogadták el a szovjetek bűnösségét, Orsóst a katyni jegyzőkönyv aláírásáért háborús bűnössé nyilvánították.
Biernacki Karol
, a Csongrád Megyei Levéltár igazgatója portálunknak úgy fogalmazott: borzalmas bűntettet hajtottak végre az NKVD és a szovjetek a lengyel értelmiség ellen. A kivégzettek nagy része tartalékos katona volt, köztük professzorok, tanárok orvosok, magasan képzett értelmiségiek, akiket 1939. augusztus-szeptemberben a hadseregbe rendeltek, majd fogságba estek. A kivégzések napján összegyűjtötték az áldozatok családtagjait és vagonokban elszállították őket: több mint 66 ezer embert - nagyon kevesen tértek vissza. A borzalmas mészárlás el akarta fojtani az ellenállás legkisebb esélyét is - ebben pedig az NKVD és a Gestapo partnerek voltak egymással. Az igazgató úgy fogalmazott: ez a tömeggyilkosság nem csak a lengyelek ügye, hanem az egész emberiségé.
Portfóliónk minőségi tartalmat jelent minden olvasó számára. Egyedülálló elérést, országos lefedettséget és változatos megjelenési lehetőséget biztosít. Folyamatosan keressük az új irányokat és fejlődési lehetőségeket. Ez jövőnk záloga.