![Ők a TV2 új sztárjai, a Kísértés szereplői - fotók](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17497355_auto_resized.jpg?ver1)
Igen, ez is ’56 decembere volt, és ez is a csöndes nekiszegülés egy-egy formája; az a mód például, ahogy a szegedi joghallgatók az órán múlatták az időt. Kártyával. Ha megunták, társasjátékoztak. S ha azt is megunták, olvastak. De nem akármilyen órán, nem a jogi-szakmai, hanem a politikai gazdaságtan előadáson, a „polgazdon”, ami – ugye – a rendszer ikonikus tantárgya lett. Finom jelzése volt ez az életükbe berobbant kádári rendszer iránti mély megvetésüknek.
Erősebb kritikát nemigen engedhettek meg maguknak, látva, hogyan vadászik a hatalom a forradalom bukása után is ellenszegülőkre. Maradtak a passzivitás jelzésénél. Tudjuk, még abban is volt nem kis kockázat. És azoknak a napoknak lett egy egészen kivételes akciója. Spontán ötlet lehetett, és hamar híre ment a riadóláncon át: december 5-én délután három órakor néma tüntetés! A villamosok, járművek egy órára leállnak!
És tényleg így történt. 5-e szerda volt, a visszaemlékezések szerint csak igen kevés járókelőt lehetett látni az utcán. Ennek oka alighanem a félsz volt. De aki épp gyalogolt, vagy villamoson utazott, részese lett a néma tüntetésnek. Szeged mozdulatlanságba dermedt. Hiába lépett akcióba az erőszakszervezet, az embereket jó ideig nem tudták mozgásra bírni, s a villamos- meg teherkocsivezetők is jó ideig kitartottak. Tán kis túlzással, de emlékezők úgy mondták: egy óráig tartott az akció. Nem tudni, hány embert vádoltak meg aztán szabotázzsal.
Másnap a karhatalom rajtaütött egy egyetemista csoporton. A titkos társaságot föloszlatták – rajtuk élték ki a tehetetlenségük okozta dühöt. Két nap múlva az elöljáróság falragaszokon szólította fel a város polgárait, hogy lépjenek fel a „rendbontókkal” szemben. A középiskolások azonnal aktivizálták magukat: sorra járták az utcákat, és mindenütt letépdesték a kiragasztott felhívást. Néhányukat a hekusok tetten érték, a radnótis Tóth Józsefet például, és begyűjtötték őket. A karhatalmi akció híre csak olaj volt a tűzre: a Radnóti gimnazistái a Széchenyi téren azonnal tüntetni kezdtek. Mondani se kell: őket is letartóztatták. Erre újabb válasz, újabb tiltakozás: este a főtéren még nagyobb diákcsoport kezdett tüntetni. Na, velük a karhatalom már nem gatyázott: puskákat elő! Riasztólövések dördültek, golyók záporoztak a gyerekek feje fölött. Ez intő jel volt, hogy a kádári hatalom már a fegyveres erőszaktól sem riad vissza. Aztán a következő napokban az országban több helyütt bekövetkezett sortüzek véget is vetettek a nyílt akcióknak. Maradt a csöndes ellenállás. És a polgároknak eszükben sem volt „a rendbontók” ellen fellépni.
Portfóliónk minőségi tartalmat jelent minden olvasó számára. Egyedülálló elérést, országos lefedettséget és változatos megjelenési lehetőséget biztosít. Folyamatosan keressük az új irányokat és fejlődési lehetőségeket. Ez jövőnk záloga.