![Ez már mindennek a teteje! 1000 eurót fizet a német kormány az erőszaktevőknek](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17544299_auto_resized.jpg?ver1)
Az előző két bejegyzésemben -
Hogyan tovább, Jobbik (1. rész)
, valamint a
Hogyan tovább, Jobbik (1. rész) – reakció a hozzászólásokra
azon véleményemnek adtam hangot, hogy a Jobbik valószínűleg a kormányzó pártokat támadja majd a jövőben, hiszen - már amennyiben a Fidesz-KDNP jó irányba viszi az országot - csak így tudja megtartani, vagy esetleg növelni az országgyűlési választásokon kialakult szavazótáborát.
A Jobbik gondjai azonban nem oldódnak meg kizárólag az országot irányító erők bírálatával, mivel a radikális pártnak a negatív kampány mellett saját magát is eredményesen kell megjelenítenie a választók előtt. Mindez pedig egy meglehetősen nehéz feladat egy olyan párt számára, mint a Jobbik. A
Vona Gábor
vezette szervezet szavazótábora ugyanis jól érzékelhetően két részre osztható. Egyrészt az „alapjáraton” szélsőséges, illetve radikális szavazókra, akik elsősorban a Jobbik által hangoztatott nézetek miatt szavaztak a pártra, másrészt pedig a mérsékeltebb választókra, akik mindenekelőtt elkeseredettségből voksoltak Vonáékra, tudniillik ők használták a legkeményebb retorikát az országot romba döntő szocialista-szabad demokrata oldallal szemben. Ez a megosztottság pedig komoly dilemmát okoz a Jobbiknak, hiszen a két „tábor” bizonyos kérdésekben nem feltétlenül ért egyet, így a radikális pártnak más módon kell viszonyulni hozzájuk. A Jobbiknak azonban minél előbb el kell döntenie, hogy a szavazótáborának melyik részét kívánja hangsúlyosabban megszólítani. Amennyiben a párt vezetői hosszabb távon a szélsőséges-radikális vonal túlsúlya mellett döntenek, akkor az a veszély is fennáll, hogy a Jobbik csak egy szűkebb réteget képviselő szervezetté zsugorodik, amelynek időről időre meg kell küzdenie az 5%-os parlamenti küszöb eléréséért. Hozzáteszem, a párt egységének megőrzése szempontjából ez a könnyebb út, hiszen nem járna érdemi változtatásokkal a Jobbik politikájában. Ahhoz viszont, hogy meglegyen annak a lehetősége, hogy a Jobbik kormányzó erővé válhasson, a pártnak elsősorban nagyobb tömegeket kellene megszólítania, ami a szocialista korszak után megváltozott politikai viszonyok közepette sokkal inkább mérsékeltebb politizálással érhető el. S ezzel nem azt mondom, hogy a Jobbiknak változtatnia kellene az elvein, vagy az általa felvállalt értékrenden. Szó sincs erről… csak úgy vélem, hogy a céljai eléréséhez szalonképesebb eszközök alkalmazására lenne szüksége. Kétség sem férhet ahhoz, hogy ez a nehezebben járható út, hiszen számos komoly belső vitákat eredményező változtatással járna, és végső soron még a pártszakadás, vagy esetleg a Gárda önállósodása is bekövetkezhetne. Ezért úgy gondolom, hogy e stratégia megvalósítására csak sikeres önkormányzati választások esetén kínálkozik lehetőség, hiszen ez által a párt vezetése megerősödne pozíciójában - a jó választási eredmények mindig legitimálnak - s így elég erővel rendelkezne a változtatások bevezetésére, könnyebben úrrá tudna lenni a belső vitákon és talán a tagság is könnyebben elfogadná a párt új politikáját. Az viszont biztos, hogy az októberi választásokig a Jobbik az előretörését megalapozó szélsőségesebb-radikálisabb vonalat helyezi előtérbe, melytől nem lehet eltérni egyik napról a másikra. Sőt! Meglátásom szerint Vonáék óriási hibát követnének el, ha most kezdenék el megváltoztatni a párt politikáját, hiszen ez a lépés konfliktusokat eredményezne, mely által még a helyhatósági választások esetleges sikerét is veszélybe sodornák. Főleg ha azt vesszük alapul, hogy amúgy is sok vitáról hallani a párt felől, melyek bizonyos esetekben kilépésekkel (például
a nemzetbiztonsági kabinet vezetője
) valamint helyi szervezetek megszüntetésével (például
) járnak. Továbbá október után közel három évig nem lesznek választások, így a Jobbiknak kellő ideje lenne az új stratégia megvalósítására, valamint az ezzel járó konfliktusok kezelésére. Az önkormányzati választás után tehát - annak érdekében, hogy minél eredményesebben szólíthassanak meg minél nagyobb tömeget - elképzelhetőnek tartom, hogy a Jobbik vezetői mérsékeltebb síkra próbálják majd terelni a pártot, és a választók megnyerésére az uralkodó közhangulathoz jobban igazodó - s a parlamentáris demokráciában szalonképesebb - eszközöket részesítik előnyben. A Jobbik vezetői azonban - ha végül is így döntenek - mindezen tervüket nem hozzák majd nyilvánosságra, hanem fokozatosan, ha úgy tetszik, az éj leple alatt kívánják megvalósítani. Ha ugyanis nyíltan előállnának ezzel, akkor azon nyomban elveszítenék a törzsszavazóikat képező szélsőséges-radikális választók egy részét, s ez a párt szemszögéből nézve beláthatatlan következményekkel járna. Így joggal merül fel a kérdés: mégis honnan tudhatjuk meg, ha a Jobbik ténylegesen finomítani kíván a politikáján? Erre a választ leginkább a Jobbik és a Gárda viszonyának alakulásán keresztül kaphatjuk meg. Ha a radikális párt október után is a napjainkban tapasztalható határozottsággal áll ki a Gárda mellett, akkor kijelenthetjük, hogy a Jobbik alapvetően nem kíván változtatni a stratégiáján, és a szocialista-szabad demokrata kormányok alatt bevált módszerekkel kíván érvényesülni az Orbán - kormány idején is, s egyúttal vállalja a mérsékeltebb szavazók körében esetlegesen bekövetkező népszerűségvesztést, de ugyanakkor nagyobb sikerrel tarthatja meg a törzsszavazóit jelentő szélsőséges-radikális réteget. Ha viszont a Gárdától való távolodást tapasztaljuk majd, akkor jó eséllyel bejön az, amiről most írok. A Jobbik azonban ez utóbbi esetben sem hagyhatja el a Gárdát egyik pillanatról a másikra, hiszen ez a szervezet rendkívül közkedvelt a szélsőséges-radikális törzsszavazók körében, s ezért nem lehet eltávolodni tőle negatív következmények nélkül. Sőt! Ebben az esetben még az is előfordulhatna, hogy a saját tagsággal és önkormányzattal rendelkező Gárda idővel a Jobbik riválisává nőné ki magát, s elcsábítaná Vonáéktól a szélsőséges-radikális szavazók egy részét. A Jobbik sikere pedig nagyban függ attól, hogy meg tudja-e tartani monopolizált helyzetét a magyar politikai paletta jobb szélén. Magyarán nem engedheti meg magának, hogy egy erős és nagy elismerésnek örvendő Gárdától távolodjon el. Ezért a párt vezetői csak lassan és szinte észrevétlenül kísérelhetik meg az elszakadást: példának okáért úgy, hogy egyre kevesebbet beszélnek majd róla, egyre kevesebb közös megjelenéseik lesznek és a jobbikos politikusok egyre többször hárítják majd a gárdával kapcsolatos kérdéseket mondván, hogy az egy különálló szervezet. Mindezek mellett még a Gárda fokozatos gyengítése, valamint hitelességének csökkentése is elképzelhető, mégpedig azért, hogy a szélsőséges-radikális szavazóknak minél kevésbé hiányozhasson a szervezettel ápolt korábbi szoros kapcsolatot. Ez elsősorban a Jobbikhoz közeli baráti sajtóorgánumok hasábjain következhet be, amelyek nagy teret szentelhetnek majd a Gárdával kapcsolatos botrányoknak. A Jobbik ugyanis könnyebben szabadulhatna egy gyenge, s a botrányok miatt hitelességének nagy részét elvesztő Gárdától, amelytől közben lassan eltávolodhatnak a szélsőséges-radikális szavazók is. Minderre a Jobbiknak legalább két év állna a rendelkezésére, s ennyi idő alatt el lehet távolodni a napjainkban még oly népszerű Gárdától. Még úgy is, hogy nem kell nyíltan szembemenni az előző kormányok idején jó szolgálatot tevő, de a közbiztonság állapotának javulása esetén egyre terhesebbé váló szervezetnek, mivel elég „csak” megtépázni a szélsőséges-radikális oldalon betöltött kiemelt szerepét, erejét, valamint a vezetőinek a hitelességét. S ha hamarosan a Gárda jelentőségének a csökkenését tapasztaljuk, akkor kijelenthetjük, hogy a Jobbik a mérsékeltebb politizálás mellett döntött. Végezetül pedig - a félreértések elkerülése végett - szeretném hangsúlyozni, hogy a fent részletezett stratégiaváltás csak az egyik választási lehetőség, s természetesen az is elképzelhető, hogy a Jobbik továbbra is a radikálisabb eszközöket kívánja előtérbe helyezni, melyben a Gárda továbbra is központi szerephez juthat. Minderre azonban csak az önkormányzati választásokat követően fogunk választ kapni.
Portfóliónk minőségi tartalmat jelent minden olvasó számára. Egyedülálló elérést, országos lefedettséget és változatos megjelenési lehetőséget biztosít. Folyamatosan keressük az új irányokat és fejlődési lehetőségeket. Ez jövőnk záloga.