![Az egész országra kiadták a riasztást, jönnek a viharok!](https://zoe.mediaworks.hu/public/uploaded_pictures/17497556_auto_resized.jpg?ver1)
Az idén a Biblia évéhez kapcsolódóan rendezték meg Szegeden a huszadik nemzetközi biblikus konferenciát, amelyre Európa számos országából érkeztek katolikus, református és evangélikus bibliakutatók. A vasárnaptól keddig tartó, A Biblia szíve című esemény fő témája az imádság. A SZEGEDma.hu Benyik Györggyel (képünkön), a konferencia egyik főszervezőjével, a Szegedi Hittudományi Főiskola Biblikus Tudományok Tanszékének vezetőjével beszélgetett.
A tanszékvezető első gondolatai közt kitért arra, hogy bár az utóbbi években elég gyakoriak a biblikus konferenciák, húsz évvel ezelőtt ez nem így nézett ki. Akkoriban új kezdeményezésnek számított, hogy a teológiai tanárok összejönnek a kötelező előadásokon túl is. Még inkább újdonság volt, hogy nem egyetlen egy konfesszióhoz tartozó teológiai tanárok találkoznak.
„Kérdés volt az is, hogy ezen összejöveteleken legyenek-e civilek, akik nem feltétlen teológusok - utal a közelmúltra
Benyik György
. „Persze azt is tudni kell, hogy húsz évvel ezelőtt a teológiát és a bibliatudományt is papok, lelkészek művelték, ez mára már jelentősen megváltozott. A konferenciák első szakaszában körülbelül csak tíz-tizenöten gyűltünk össze, és kötet sem született az előadássorozatról. Majd néhány éven belül megszülettek a tematikus szimpóziumok, az előbb említett civil részvétellel. A legutóbbi konferenciánk pedig már - a Biblia és a Korán címmel - a vallások közötti párbeszédet is érintette." A teológus elmondta, hogy csak olyan előadó jelenhet meg a bibliatudományi találkozókon, aki felsőfokú intézményben oktat, és a hallgatóknak is szükséges egyfajta előképzettség. A konferenciák egyik érdekes tapasztalata, hogy többféle trend ütközik, hiszen másként értelmezik, más kultúrkörbe ágyazódik a vallás és a biblia Latin-Amerikában, Olaszországban vagy az északi országokban. A hallgatóságnál is ugyanez a helyzet áll fönt: egy felvidéki, erdélyi, vagy ukrajnai hallgató másként közelíti meg a Szentírást. Van, aki csak templomi közegben éli meg vallásosságát, és van, aki tudományos szintre is fellép. Sokan felvetik az utóbbi időben - főleg református körökben -, hogy a tudományos megközelítések a hittel ellentétesek. Ezért spirituális missziója is van e találkozóknak, a beszélgetések, a különböző nézetek kifejtése segíti az együttgondolkodást.
„Mikor elhatároztam, hogy az imádságok, a zsoltárok legyenek az idei konferencia témái, először attól tartottam, hogy túl vallásos lesz a megközelítés" - idézi fel a teológus az első aggályait. „Rá kellett jönnöm, hogy van egy ma élő előítélet - amelyet jórészt talán a vallástudósok terjesztenek Európában - mégpedig az, hogy a kereszténység egy politikus és egy filozófikus vallás, így a Biblia is, míg a keleti vallások spirituálisok, meditatívak. Ez koránt sincs így. Legfeljebb azért érezhető ez, mert olyan szövegek kerültek csak be a köztudatba, a médiába, amelyről ez elmondható, és azok a spirituális szövegek, melyek a bibliai tapasztalatoknak a lényegét adják, háttérbe szorultak. Ezeket a részeket pedig csak azok az emberek ismerik, akik egy-egy felekezetnek a liturgikus cselekményeiben részt vesznek. Azt hiszem, a köztudatban nem nagyon jelenik meg Eszter, Judit, Tóbiás vagy Jób imája. Azok az imák például, amiket a zsidó liturgiákba emlegetnek, jól tükrözik az egzisztenciális szituációkat és ennek a speciális megoldását. Ezek feledésbe merültek. De az újszövetségi keresztény kultúrkörben sem jobb a helyzet, ugyanis a „Mi atyánkat" még a keresztény hívek többsége tudja, de azon kívül más fohászokat - mint például Mária vagy Erzsébet imája - nem nagyon.
Benyik György szerint ezek az imák és zsoltárok egyrészt leírják azt a pszichikai állapotot, amibe a bibliai szereplő éppen belekerült, és amiben szenved, másrészt egyfajta megoldást is nyújtanak, hiszen az imádság segítségével túlteszik magukat e feszültségen, feloldják lelkükben ezt az állapotot. A teológusnak az a véleménye, hogy napjainkban, társadalmi szinten is sokat jelenthet az ima. Azok a családok például, akik csak a programok egyeztetésére találkoznak, nagyon nehezen tárják fel belső problémáikat. Az együtt imádkozó emberek könnyebben feltárulkoznak, ezért jobban is ismerik egymást. Amikor baj van, könnyebben tudnak hozzáférni egymás lelkéhez. A mai világban nagyon félnek ezektől a feltárulkozásuktól az emberek, mintha sebezhetővé válnának a belső világuk kiadásától. Hiányzik az a társadalmi környezet, ahol az ember ezt félelem nélkül megteheti. Az Ó- és Újszövetségben a főszereplők az imádság segítségével találják meg azt a spirituális édent, ahol visszaállítják lelkük egyensúlyát, Istenbe és egymásba vetett bizalmukat. „Egy veszélyes kulturális felejtésbe kerültünk ma" - folytatja a vallástudós. „Ez a felejtés azt eredményezi, hogy érzéseket rejtünk el, ami természetes része a léleknek. Ez még a vallásos embereknél is igaz. Ezért megvilágosodott előttem a tudományos munka mellett a konferencia másik célja is: ráirányítani a figyelmet arra, hogy az imádságok és a zsoltárok olyan irodalmi alkotások, melyek elfelejtett érzéseket taníthatnak meg. Ezek a művek agresszív társadalmi érzéseket is le tudtak csillapítani a múltban. Képesek voltak közösségi emóciókat ébreszteni, s ápolni, akár különböző nemzetek között. Veszélyes luxus ezt az érzelemvilágot elfeledni, kidobni."
Portfóliónk minőségi tartalmat jelent minden olvasó számára. Egyedülálló elérést, országos lefedettséget és változatos megjelenési lehetőséget biztosít. Folyamatosan keressük az új irányokat és fejlődési lehetőségeket. Ez jövőnk záloga.